P ř í l o h a
usnesení vlády
ze dne 5. ledna 2000 č. 16
NÁRODNÍ POLITIKA VÝZKUMU A VÝVOJE ČESKÉ
REPUBLIKY.......................................... 1
OBSAH............................................................................................................................................ 2
I. PREAMBULE............................................................................................................................... 3
I.1. Význam VaV pro společnost..................................................................................................... 3
I.2. Hlavní cíl politiky VaV.............................................................................................................. 3
II. VÝCHODISKA – PROČ POTŘEBUJE ČR POLITIKU VaV...................................................... 3
III. PRINCIPY A VIZE – JAKÁ JE POLITIKA VaV ČR................................................................. 4
III.1. Otevřenost a pružnost; transparentnost při přípravě i realizaci................................................ 4
III.2. Provázanost s jinými oblastmi.............................................................................................. 5
III.3. Vzdělávání a VaV.............................................................................................................. 5
III.4. Vnější otevřenost, příležitosti a rizika globalizace................................................................... 5
III.5. Orientace na výsledky a jejich kvalitu................................................................................... 5
III.6. Rozvoj kapacit VaV............................................................................................................ 5
IV. CÍLE A PRIORITY – CESTA PRO STŘEDNĚ VELKOU EVROPSKOU ZEMI........................ 6
IV.1. SYSTÉMOVÉ PRIORITY.................................................................................................... 6
IV.1.1. Základní výzkum.............................................................................................................. 6
IV.1.2. Aplikovaný výzkum.......................................................................................................... 7
IV.1.3. Vývoj a transfer.............................................................................................................. 7
IV.1.4. Lidské zdroje................................................................................................................... 7
IV.1.5. Mezisektorová spolupráce................................................................................................ 8
IV.1.6. Regionální aspekty........................................................................................................... 8
IV.1.7. Mezinárodní spolupráce.................................................................................................... 8
IV.2. VĚCNÉ, TEMATICKÉ PRIORITY...................................................................................... 9
IV.2.1. Zaměření neorientovaného výzkumu................................................................................. 9
IV.2.2. Věcné, tematické priority v orientovaném výzkumu............................................................ 9
V. STRATEGIE A NÁSTROJE....................................................................................................... 10
V.1. FINANCOVÁNÍ A PODPORA VaV - HLAVNÍ NÁSTROJ POLITIKY VaV..................... 11
V.1.1. Státní a celková podpora VaV - spojené nádoby................................................................ 11
V.1.2. Státní podpora VaV a její rozdělení................................................................................... 12
V.1.3. Účelová podpora VaV veřejnou soutěží............................................................................ 13
V.1.4. Programy VaV a národní programy VaV......................................................................... 14
V.1.5. Institucionální podpora výzkumných záměrů organizací VaV.............................................. 14
V.1.6. Nepřímá podpora VaV – daňové, celní aj. úlevy pro VaV.................................................. 15
V.1.7. Management VaV.......................................................................................................... 15
V.2. PRÁVNÍ PROSTŘEDÍ A ORGANIZAČNÍ STRUKTURA VaV, MORÁLKA A ETIKA..... 16
V.2.1. Dokončení transformace rozpočtových a příspěvkových organizací VaV............................ 16
V.2.2. Kompetence a organizační uspořádání státní správy VaV.................................................. 17
V.2.3. Orgány VaV v ČR.......................................................................................................... 17
V.2.4. Morálka a etika............................................................................................................... 18
V.3. VEŘEJNOST, VaV V INFORMAČNÍ SPOLEČNOSTI........................................................ 19
V.4. INFORMAČNÍ A TECHNICKÁ INFRASTRUKTURA VaV – PODMÍNKA MODERNÍ VĚDY A VÝZKUMU......................................................................................................... 19
(1)
Národní politika výzkumu a vývoje ČR (dále
jen „politika VaV“) formuluje vztah státu k výzkumu a vývoji (dále jen „VaV“)
v nejbližších letech. Politika vyjadřuje zásady vlády pro oblast VaV,
které jsou pro orgány státní správy východiskem pro realizační opatření ve VaV.
Je určena orgánům a pracovníkům státní správy pro postupnou realizaci uvedených
záměrů v politice VaV. Zároveň poskytuje institucím, organizacím a
pracovníkům VaV dostatečnou informaci pro vypracování a realizaci jejich
koncepcí a záměrů. V neposlední řadě poskytuje široké veřejnosti informace
o úsilí efektivně využívat veřejných finančních prostředků k prospěchu
společnosti.
(2)
Politika VaV je
i souborem informací pro orgány EU a OECD, který vyjadřuje plnou připravenost
orgánů, institucí i pracovišť VaV v ČR k zapojení do mezinárodní
spolupráce při získávání nových poznatků VaV, jejich využití a
rozšiřování, při dodržování všech norem, postupů a zvyklostí, platných
v těchto seskupeních (ochrana práv duševního a průmyslového vlastnictví
aj.).
(3)
Politika VaV je
dále odpovědí na deklaraci světové konference o vědě, která se pod záštitou
UNESCO a Mezinárodního výboru pro vědu (ICSU) konala ve dnech 26. 6. až 1. 7.
1999 v Budapešti. Deklarace „Věda pro 21. století – nový závazek“ bude
předložena k projednání na Valném shromáždění OSN.
(4) Politikou VaV se Česká republika hlásí k tradici vyspělých zemí, v nichž je věda samozřejmou kulturní hodnotou, patřící k základním duchovním potřebám člověka; na jedné straně uspokojuje touhu člověka po poznání a rozšiřování vlastních duchovních obzorů, na druhé straně je podmínkou produkce materiálních statků a trvalého rozvoje společnosti a úrovně její vzdělanosti. Jako taková má krátkodobé i dlouhodobé cíle.
(5) V souvislosti s úsilím vstoupit do Evropské unie se ČR svou politikou VaV rovněž zavazuje přispívat k mezinárodně vytvářenému a sdílenému bohatství nových vědeckých poznatků, ne z nich pouze těžit.
(6)
Středně velké
evropské země bez významnějších přírodních zdrojů musí svoji prosperitu a tím i
spokojenost svých občanů zakládat především na rychlém a efektivním získávání
nových poznatků a na jejich uplatnění v nových výrobcích,
technologiích a službách.
(7)
Dobře
připravení, dostatečně motivovaní lidé ve výzkumu a vývoji, působící ve vhodně
organizovaných, dostatečně podporovaných a vzájemně spolupracujících
institucích, ústavech a pracovištích, svými výsledky přispívají k rozvoji
poznání, ke zlepšení života lidí, řešení problémů společnosti i ekonomiky.
(8)
Politika VaV
vyjadřuje význam VaV pro budoucnost ČR. VaV musí zásadním způsobem přispět ke
zlepšení zdraví, kvality života a zvýšení spokojenosti občanů, ke
konkurenceschopné produkci výrobků a služeb, i k trvalému rozvoji společnosti a
jejího vzdělávání a k řešení globálních problémů současného i budoucího
světa.
(9)
Hlavním cílem
politiky VaV je zvýšit výkonnost a efektivnost VaV v ČR, zajistit pružnou
obnovu jejich kapacit, včetně rozvoje lidského potenciálu v nich
působícího a zapojit tyto zdroje do řešení perspektivních potřeb občanů,
společnosti a ekonomiky ČR. Stejně jako v zahraničí bude i v ČR
kladen důraz na výsledky VaV a na možnosti jejich využití ve všech oblastech života společnosti.
(10)
Rychlost změn v globalizujícím se
světě se zvyšuje. Udržení či dokonce zlepšení postavení ve skupině
rozvinutých zemí vyžaduje rychlé a efektivní přizpůsobování se těmto změnám.
(11) Zvyšuje se i rychlost získávání, rozšiřování a využití nových poznatků. Konkurence ve VaV výrazně roste. Řada zemí na tyto změněné podmínky reaguje formulací nových politik VaV.
(12)
VaV v ČR po
roce 1989 prodělaly četné změny, které vyplynuly z přechodu od totalitního
politického systému se státem plánovanou ekonomikou k demokratické
společnosti s tržní ekonomikou. V posledních zhruba třech letech se
začínají projevovat prvky určité stagnace, nechuti ke změnám usilujícím o
zvýšení efektivnosti a výkonnosti VaV.
(13)
Z vypracované a
vládou schválené „Analýzy dosavadního vývoje a stavu VaV v ČR a jejich
srovnání se zahraničím“ vyplynula potřeba dále pokračovat v transformaci
systému státní podpory VaV v ČR s cílem zejména:
(14)
- zvýšit
efektivnost a výkonnost VaV, t.j. zvýšit především přínosy pro ekonomiku a
společnost,
(15)
- zajistit
vyšší provázanost politiky VaV s ostatními politikami vlády ČR,
(16)
- koncentrovat
státní podporu do menšího počtu účinně koordinovaných programů a projektů,
(17) - zlepšovat právní úpravu státní podpory VaV,
(18)
- zvýšit
náročnost na celou oblast VaV spolu s výraznějším rozlišováním kvality
dosahovaných výsledků,
(19)
- zvýšit
objektivnost a průhlednost rozdělování finančních prostředků.
(20)
Politika dále
formuluje hlavní požadavky na nový zákon o VaV, zahajuje proces výběru priorit
orientovaného výzkumu a jejich zabezpečení formou národního programu a
v neposlední řadě stanovuje cesty, jak zvýšit odbornou úroveň a výkonnost
státní správy ve VaV.
(21)
Politika VaV je
formulována z důvodů vnitřních i
vnějších. ČR doposud takovou politiku nemá. Stát pro oblast, na kterou
vynakládá téměř dvě procenta státního rozpočtu, ve které působí několik
desítek tisíc pracovníků a od které občané, společnost i ekonomika mnohé
očekávají, musí mít zpracován podrobný koncepční dokument. Takové dokumenty
povinně zpracovávají všechny členské země Evropské unie (EU) i Organizace pro
ekonomickou spolupráci a rozvoj (OECD). Vzhledem ke členství v OECD a
aktivitám směřujícím ke vstupu do EU je nezbytné, aby ČR měla politiku VaV.
(22)
Dynamické změny
ve společnosti a ekonomice spolu se skutečností, že doposud nejsou zpracovány
celospolečenské strategické výhledy, neumožňují, aby politika VaV ČR mohla být
již nyní být formulována dostatečně konkrétně pro standardní dobu čtyř až šesti
let. Předkládaný dokument stanovuje konkrétní úkoly pro nejbližší dva roky. Pro
další období je obecným rámcem, který bude nutné nejpozději v roce 2001
aktualizovat, posunout časový horizont a stanovit návaznost jednotlivých
realizačních opatření.
(23)
Politika VaV je
součástí celkové politiky státu. Není a nemůže být dokumentem, který vyjadřuje
jen přání a potřeby jednotlivých skupin či institucí působících ve VaV; její
poslání je širší. Politika VaV vyjadřuje kromě potřeb VaV jako celku i potřeby
občanů a společnosti ČR ve stále náročnějších a rychleji se měnících vnitřních
i mezinárodních podmínkách.
(24) Jaké jsou tedy principy a vize politiky VaV:
(25)
Politika VaV
byla připravena a bude realizována otevřeným způsobem za široké účasti zástupců
a organizací jednotlivých sektorů VaV a zástupců uživatelů výsledků VaV.
(26)
Institucionální
a organizační uspořádání VaV, zaměření a pravidla státní podpory VaV nemohou
být v delším období neměnné. V průběhu realizace politiky VaV bude
sledována a vyhodnocována úspěšnost a efektivnost VaV v ČR (včetně vnitřních i
vnějších podmínek pro jejich rozvoj) a včas budou navrhovány změny politiky a
nástrojů pro její realizaci. Opatření
pro zvýšení pružnosti a výkonnosti VaV jako celku budou mít přednost před
skupinovými zájmy o stabilitu a vytváření neodůvodněných výhod.
(27)
Realizace
politiky VaV bude probíhat transparentním způsobem. Navrhovaná a prováděná
opatření budou vždy řádně zdůvodněna. Orgány a instituce, které se budou
podílet na realizaci politiky, budou usilovat o informování a zapojení odborné
i širší veřejnosti.
(28)
Orgány státní
správy, instituce a organizace VaV musí předcházet vzniku podezření
z neobjektivního a lobbismu podléhajícímu rozdělování finančních
prostředků včasným informováním široké i odborné veřejnosti a umožněním
svobodného přístupu ke všem informacím.
(29)
VaV není
izolovanou oblastí, rozvoj VaV není samoúčelný. Při přípravě politiky VaV byla
zvláštní pozornost věnována koordinaci s politikami pro jiné oblasti státního
zájmu. O zabezpečení těchto dosud opomíjených návazností budou usilovat i
orgány a instituce odpovědné za její realizaci.
(30)
Četné vazby mezi
VaV, vzděláváním a informačními technologiemi a dalšími oblastmi zabezpečuje i
infrastruktura VaV, především infrastruktura informační. Knihovny,
vysokokapacitní počítačové sítě, centra pro náročné výpočty apod., které jsou
součástí této infrastruktury, zpravidla plní i jiné funkce než jen podporu VaV.
Podpora jejich rozvoje v rámci politiky VaV musí být koordinována
s politikami, které zabezpečují rozvoj jiných, mimovýzkumných funkcí
těchto prvků infrastruktury.
(31)
Podpora VaV
v ČR bude při vhodném zaměření a vhodných nástrojích, obdobně jako
v zahraničí, i nástrojem politiky sociální, resp. politiky zaměstnanosti -
realizace výsledků VaV přispívá k tvorbě nových pracovních míst.
(32) Realizace politiky VaV bude koordinována s realizací politiky hospodářské (průmyslové, energetické, proexportní), sociální, vzdělávací, zdravotní, zemědělské, bezpečnostní (obranné), informační, politiky životního prostředí, dopravní, kulturní a zahraniční. Jedním z hlavních nástrojů bude příprava, realizace a hodnocení národního programu orientovaného výzkumu a vývoje.
(33)
Velmi těsné a
významné vazby mají VaV a vzdělávání. Důležité je probouzení zájmu o VaV,
posilování pocitu uspokojení z objevování nového u mladé generace již na
nižších stupních vzdělávání.
(34)
Vysokoškolské
vzdělávání zejména v magisterských, doktorských a postgraduálních
programech je nemyslitelné mimo prostředí aktivního působení ve VaV. Zejména v
doktorském studiu budou v maximální míře využity i kapacity mimouniverzitních
výzkumných pracovišť.
(35)
Politika VaV
klade důraz na podporu VaV na vysokých školách (VŠ) s cílem podpořit ty
školy, které dosahují dobrých výsledků ve VaV a jejichž absolventi dovedou s
vědomostmi v nových podmínkách tvůrčím způsobem pracovat.
(36)
Předkládaná
politika VaV reaguje na příležitosti a rizika globalizace mimo jiné i podporou
zapojování subjektů VaV z ČR do mezinárodních struktur a odbouráváním
překážek pro mobilitu výzkumníků.
(37)
Politika VaV
usiluje o maximální využití výhod mezinárodní spolupráce ve VaV, vytváří
podmínky pro otevřený a pružný přístup ke spolupráci. Zároveň však politika VaV
(u vědomí zostřující se celosvětové konkurence) usiluje o rozvoj silných
míst a konkurenčních výhod VaV
v ČR.
(38)
Politika VaV
upouští od dřívějšího (i v zahraničí uplatňovaného) pojetí VaV,
vycházejícího pouze z jejich vnitřních potřeb a kladoucího důraz jen na
„vstupy“ – finanční prostředky a pracovníky VaV. Politika VaV v souladu se
současnou praxí klade důraz zejména na výsledky VaV, jejich přínosy pro
člověka, společnost, ekonomiku, vzdělanost
i poznání.
(39)
Výsledky VaV a
efektivnost jejich získání budou hodnoceny objektivními, transparentními a
nezávislými postupy, vycházejícími z postupů osvědčených v zahraničí.
Výsledky hodnocení budou základním kritériem pro rozdělování disponibilních
finančních prostředků. Důsledně bude prosazována zásada, že lepší dostávají
více. Platí to i pro vysoké školy, kde je nutné počítat - obdobně jako
v zahraničí - s rozlišováním podle míry zapojení do kvalitního VaV,
vznikem vysokoškolských ústavů zaměřených především na výzkum.
(40)
Budoucnost a
prosperita ČR jsou závislé na tom, zda a jak rychle se ČR stane součástí prudce
se rozvíjející společnosti založené na vědeckém poznání a využívající výsledky
VaV (“knowledge based society”). Organizace VaV a lidé v nich působící
vytvářejí prostředí pro efektivní přípravu špičkových odborníků i pro
nejrůznější oblasti ekonomiky, správy a služeb.
(41)
Politika VaV je
vedle efektivního a rychlého dosahování kvalitních a využitelných výsledků
zaměřena na v podstatě nepřetržitou obnovu kapacit VaV, včetně lidského
potenciálu v nich působícího.
(42)
Růst rychlosti
získávání poznatků VaV si vynucuje koncentraci sil a prostředků, včetně využití
mezinárodní spolupráce. Měřítkem úspěšnosti je uplatnění těchto poznatků na
mezinárodním trhu výrobků, technologií a služeb, zveřejnění výsledků a jejich
ocenění na mezinárodní úrovni. Žádná evropská země nemůže provádět VaV
v jeho plné šíři a nemůže řešit všechny problémy svého VaV najednou. Je
nutné volit priority a na ně soustředit zdroje finanční, personální, materiálně
technické, koordinační aj.
(43)
ČR jako středně
velká evropská země, usilující o přijetí do EU, se musí vyrovnat s těmito
trendy. Budoucnost je zcela nesporně závislá na schopnosti rychle a efektivně
získávat nové poznatky a uplatňovat je v produktech konkurenceschopných na
náročných trzích. I ČR, má-li obstát v soutěži, si musí stanovit priority
v orientovaném výzkumu.
(44)
V zásadě je
účelné rozlišovat priority systémové, odstraňující překážky a slabá místa
jednotlivých oblastí VaV (základní výzkum, aplikovaný výzkum, vývoj a transfer
poznatků) a zvyšující pružnost a výkonnost systému VaV jako celku, a priority
věcné (tematické).
(45)
Cílem výběru
priorit je zvýšení výkonnosti a efektivnosti VaV v ČR. K finančnímu
zabezpečení priorit budou využity účelové prostředky programů VaV a
institucionální prostředky poskytované na základě výzkumných záměrů.
(46)
Část
disponibilních zdrojů musí být vyhrazena na problémy, které nejsou součástí
vybraných priorit VaV, např. na aktivity
neorientovaného výzkumu a nespecifikovaného výzkumu na vysokých školách,
které by měly sloužit k rozvoji a inovaci vědních oborů, k svobodnému
získávání poznatků, k otevření nových problémů, hledání nových metod a postupů
jejich řešení. K zabezpečení této části výzkumu budou využity prostředky
GA ČR (Grantové agentury AV ČR) a prostředky na nespecifikovaný výzkum na VŠ.
(47)
Společné
systémové priority jednotlivých oblastí i VaV jako celku jsou:
(48) a) podpora rozvoje VaV s cílem zvýšit jeho výkonnost a efektivnost,
(49)
b) lidské
zdroje, především vytváření podmínek pro získání a uplatnění mladých,
kvalifikovaných odborníků a jejich rozvoj,
(50)
c) vytváření
podmínek pro spolupráci mezi jednotlivými oblastmi a institucemi VaV a mezi VaV
a dalšími oblastmi (např. základním výzkumem a vysokoškolským vzděláváním),
(51)
d) mezinárodní
spolupráce včetně zvýšení mezinárodní mobility výzkumníků podílejících se na
VaV v ČR, včetně možností uplatnění pracovníků ze zahraničí a vracejících
se českých výzkumníků.
(52)
e) respektování
regionálních potřeb rozvoje kapacit VaV.
(53)
Jedním
z hlavních cílů základního výzkumu je příspěvek k celosvětové bázi
poznání. I v ČR musí základní výzkum přijmout a respektovat osvědčené postupy
dosahování špičkových mezinárodně uznávaných výsledků, např. koncentrací
zdrojů, zapojováním do mezinárodních sítí spolupráce, odstraněním překážek
mobility výzkumníků aj.
(54)
Dominantním
zdrojem financování jsou veřejné prostředky. Podporovány budou výzkumné záměry
pracovišť základního výzkumu, které budou mít předpoklady k dosažení
špičkových, mezinárodně uznávaných výsledků nebo k vytvoření poznatkové
základny pro tuzemský aplikovaný výzkum a vývoj.
(55) Podporována bude účast pracovišť základního výzkumu na domácích i mezinárodních programech orientovaného výzkumu.
(56)
Svobodné a
tvůrčí prostředí v základním výzkumu je zcela nepostradatelné pro přípravu
nových odborníků. Jednou ze systémových priorit základního výzkumu je proto i
další posilování jeho propojení s vysokoškolským vzděláváním.
(57)
Nespornou
prioritou pro tuto oblast VaV je rychle a efektivně odstranit nedostatky
stávajících programů VaV (vzájemná nekoordinovanost programů, nedostatky
v managementu, velikost projektů aj.), kterými je aplikovaný VaV především
realizován.
(58)
Pro aplikovaný
výzkum jsou a budou veřejné prostředky, poskytované účelově nebo
institucionálně, jen doplňkovým zdrojem financování. S výjimkou
zemědělského a lesnického výzkumu musí hlavním zdrojem být prostředky podnikové
sféry. Další výjimkou je aplikovaný výzkum pro orgány státní správy, který je
nezbytný k výkonu jejich správních funkcí. Ten bude i nadále financován
z veřejných zdrojů.
(59)
Ze státního
rozpočtu mohou být podpořeny ty aktivity, o které projeví zájem uživatelská
sféra a zájem prokáže podílovým financováním z vlastních zdrojů. Podíl
státního rozpočtu nesmí překročit výši, kterou připouštějí předpisy EU (viz
část V.1.1.).
(60)
Významnou
systémovou prioritou v této oblasti VaV bude podpora rozvoje
infrastruktury, především informační, která byla zvlášť silně narušena mnohdy
neuváženou privatizací státních výzkumných organizací.
(61)
Politika VaV
vyjadřuje zájem státu podpořit i tuto oblast. Podpora v rámci politiky VaV
musí být koordinována s celkovou politikou hospodářskou a
s politikami příslušných oblastí, ve kterých mohou a mají být
výsledky VaV využity.
(62)
Účelovými
prostředky bude podpořen vznik a zahájení činnosti samostatných subjektů pro
transfer technologií, a to i při vysokých školách a velkých výzkumných
organizacích financovaných institucionálně.
(63)
Podpora státu i
s využitím nepřímých nástrojů, včetně účasti státu při tvorbě a využívání
rizikového kapitálu, bude orientována především na malé a střední podniky,
které nemají dostatek vlastních kapacit na transfer výsledků VaV a vývoj nových
výrobků, technologií a služeb.
(64)
Podpora bude
poskytována na základě veřejných soutěží, předpokládá se i podpora poradenství
pro vývoj a transfer. Státní podpora nesmí překročit meze, které pro tuto
oblast připouštějí předpisy EU z důvodů zachování podmínek svobodného
trhu.
(65)
Transfer a
rozšiřování výsledků VaV bude vyžadovat jednoznačnou úpravu práv vlastnictví
výsledků VaV a jejich poskytování.
(66)
Systém VaV
nemůže být úspěšný bez neustálé obnovy a podpory motivace, schopností a kapacit
jeho nositelů.
(67)
Stále
narůstající věkový průměr pracovníků VaV v ČR je nutné řešit komplexně.
K prioritám patří: zvýšit zájem
mládeže o VaV a o činnost v této oblasti – zájem je nutné probouzet a
rozvíjet již od nejrannějších školních let; řešit nedostatečné hmotné zajištění
mladých pracovníků VaV; zlepšit kariérní možnosti mladých talentovaných
studentů a vědců především zvýšením jejich mobility (tuzemské i mezinárodní),
zvýšením podpory talentovaných mladých pracovníků z prostředků grantových
agentur a podporou vytváření týmů kolem perspektivních mladých vědců.
(68)
Instituce a
organizace VaV musí ve svých koncepcích a strategiích rovněž věnovat mimořádnou
pozornost obnově a rozvoji svých personálních zdrojů.
(69)
Mezinárodní
spolupráci, zapojování do mezinárodních sítí ani přípravu vysoce
kvalifikovaných odborníků pro VaV nelze zajistit bez dostatečné mobility a její
podpory ze strany státu. Mezinárodní programy mobility budou podpořeny domácími
opatřeními (pomoc při sjednávání pobytů na špičkových zahraničních
pracovištích, pomoc při návratu do ČR a aktivní získávání nových výzkumníků ze
zahraničí). Využity budou i příslušné programy EU.
(70)
Budou odstraněny
překážky pro studijní a pracovní pobyty zahraničních výzkumníků na pracovištích
v ČR a budou pro ně vytvořeny vhodné podmínky.
(71)
Orgány odpovědné
za realizaci politiky VaV budou usilovat o to, aby ve všech státem
podporovaných programech VaV a ve všech grantových agenturách rozdělujících
veřejné prostředky na VaV byly postupně rozvíjeny postupy vyrovnávající
příležitosti žen a mužů. Stát očekává, že obdobné postupy uplatní ve svých
koncepcích, statutech, organizačních řádech a běžném životě i instituce a
organizace VaV.
(72)
Spolupráci
jednotlivých oblastí (sektorů) VaV, ústavů AV ČR, vysokých škol, resortních
organizací VaV a výzkumu podnikového je nutné, přes všechna zlepšení, stále
ještě pokládat za nedostatečnou. Jde o spolupráci při řešení větších
projektů VaV a o spolupráci při výchově mladých pracovníků VaV. Zejména budou
odstraňovány zbývající překážky pro spojování kapacit vysokých škol, AV ČR a
dalších výzkumných organizací při výchově doktorandů, např. v rámci
programu Národních center výzkumu.
(73)
Přitom
nadcházející období rostoucí konkurence a pokračující globalizace vyžaduje
zvýšit rychlost a efektivnost získávání nových výsledků VaV, jejich využití a
rozšiřování. Toho nelze dosáhnout v podstatě jinak, než koncentrací
zdrojů, inter- a transdisciplinárními přístupy k řešení úkolů VaV.
(74)
Významným
nástrojem pro zlepšení mezisektorové spolupráce bude připravovaný program
„Národní výzkumná centra“. Centra budou vznikat tam, kde je vysoká odborná
způsobilost na straně producentů poznatků VaV, opravdový zájem partnerů o
spolupráci, ale i mimořádné organizační a řídicí předpoklady. U center
aplikovaného výzkumu k těmto požadavkům přistupuje i připravenost
uživatelů pro využití poznatků získaných centrem.
(75)
Od center
špičkového základního výzkumu je nutné navíc vyžadovat zapojení do
mezinárodních sítí výzkumu, vysoké zahraniční renomé příslušného pracoviště,
projevující se kromě jiného i prokazatelným vysokým zájmem o studijní či
pracovní pobyty v takovém centru.
(76) V ČR je podstatná část kapacit VaV soustředěna v několika málo velkých městech a na velkých tradičních univerzitách. Účast VaV na řešení perspektivních potřeb lidí a společnosti, včetně ekonomiky, vyžaduje rovnoměrnější rozdělení kapacit VaV.
(77)
Zvlášť naléhavě
je tato potřeba pociťována v regionech, ve kterých probíhá a bude probíhat
rozsáhlá restrukturalizace průmyslu.
(78)
Opatření na
podporu transferu výsledků VaV budou navržena tak, aby působila efektivně i
v regionech.
(79)
Globalizace
světové ekonomiky a globalizace informačních toků zvyšují naléhavost zapojování
ČR do mezinárodní spolupráce ve VaV.
(80)
Kritériem pro
navazování mezinárodní spolupráce ve VaV musí být přínosy pro společnost,
ekonomiku, ale i systém VaV (zapojování do sítí, zlepšování kvality přípravy
mladých výzkumníků aj.), efektivnější dosahování výsledků základního výzkumu
atd. Zahraniční dokumenty včetně materiálů EU uvádějí toto kriterium pod
označením „přidaná hodnota”. Samoúčelnost mezinárodní spolupráce, resp.
spolupráce jen z důvodů zahraničně politických je většinou odmítána.
(81)
Připojení ČR k
5. Rámcovému programu výzkumu a vývoje technologií EU (1998-2002) (dále jen „5.
RP“) a plná účast subjektů z ČR na tomto programu otevírají možnost získat
významnou „přidanou hodnotu“.
(82)
Na základě
kritéria „přidané hodnoty“ je nutné posoudit všechny mezinárodní spolupráce
zabezpečované na vládní úrovni i spolupráce připravované, včetně účasti
v nevládních organizacích (pod UNESCO i specializovaných).
(83)
K využití
těchto možností budou posíleny informační a poradenské služby pro subjekty
ucházející se o účast na 5. RP a tyto subjekty přímo vyhledávající. Zvážena
bude např. účelnost a efektivnost zřízení styčné kanceláře ČR u orgánů EU, buď
samostatné nebo ve spolupráci s některými dalšími zeměmi připojenými k 5.
RP.
(84)
Věcné, tematické
priority budou připravovány a uplatňovány diferencovaně pro jednotlivé typy
VaV.
(85)
U
neorientovaného výzkumu bude v ČR, stejně jako v zahraničí, výběr
témat, postupů a metodik řešení ponechán na iniciativě pracovníků této oblasti.
(86)
V široké
oblasti orientovaného výzkumu a vývoje budou v ČR, stejně jako
v zahraničí, priority stanovovány z perspektivních potřeb občanů,
společnosti a ekonomiky ČR na základě průniku nabídky a zájmů představitelů VaV
s poptávkou a zájmy uživatelů výsledků VaV.
(87)
Výběr priorit
musí být prováděn transparentními postupy a musí být řádně zdůvodněn. Veřejnost
musí být s výběrem seznámena natolik, aby se mohla přesvědčit o účelnosti
vynakládání veřejných finančních prostředků a byla zbavena obav z nežádoucích
dopadů realizace výsledků VaV.
(88) V této části základního výzkumu nebude stát žádným způsobem zasahovat do výběru témat a postupů výzkumu. Výzkum v této oblasti musí respektovat jen mezinárodně uznávané morální a etické principy.
(89)
Stát očekává, že
vědecká obec, instituce a organizace zabývající se základním výzkumem, při
výběru témat, postupů a při rozdělování prostředků, které stát pro tento výzkum
vyčlení, budou přihlížet:
(90) a) k výsledkům pravidelného, objektivního a nezávislého hodnocení tohoto výzkumu,
(91)
b) k
skutečnosti, že úspěch při řešení některých problémů vyžaduje určitou
koncentraci zdrojů (personálních, materiálně technických a finančních) a že
disponibilní zdroje by neměly být rozptýleny do příliš velkého množství
aktivit,
(92)
c) k tomu, že
cílem této části výzkumu je jednak zvýšit prestiž české vědy, vyplývající z
jejího přínosu ke světovému poznání, jednak vytvořit perspektivní náměty pro
navazující oblasti VaV.
(93)
Výběr priorit
orientovaného výzkumu, který zahrnuje i část výzkumu základního bude vycházet:
(94)
a) z
předpokládaných potřeb lidí a společnosti, k jejichž zabezpečení může
orientovaný výzkum v ČR s využitím mezinárodní spolupráce přispět a
pro něž lze získat podporu veřejnosti.
(95)
b) z
požadavků na rozvoj lidského, znalostního a materiálního potenciálu
v ČR,
(96)
c) z potřeb
rozvoje kapacit VaV v ČR.
(97)
Priority budou
zabezpečovány formou bohatě strukturovaného a jednotně koordinovaného národního
programu VaV a formou výzkumných záměrů. Zahraniční zkušenosti ukazují
prospěšnost rozdělení programů na tematické a průřezové programy. Tematické
programy přispívají k uspokojování jednotlivých základních potřeb.
Průřezové programy zvyšují úspěšnost a efektivnost programů jako celku, kromě
jiného i tím, že přispívají k zabezpečení systémových priorit VaV (viz bod
IV.1. a další). Tematické a průřezové programy tvoří základní strukturu, která
se realizuje dílčími programy (směry).
(98)
Výběr priorit
orientovaného výzkumu je složitým, časově a finančně náročným procesem. Tento
proces bude probíhat v několika etapách a úrovních:
(99)
a) I. etapa
–politika VaV stanovuje omezený počet priorit, skupin předpokládaných potřeb
lidí, společnosti a VaV, které tvoří základní strukturu národního programu VaV,
formou tematických a průřezových programů;
(100)
b) II. etapa
– stanovení výstižných a konkrétních kriterií pro hodnocení a rozhodování při
výběru vhodných dílčích programů (směrů), výběru vhodných projektů pro naplnění
cílů dílčích programů a pro hodnocení výsledků projektů, dílčích programů i
národního programu jako celku. Je nanejvýš účelné, aby kritéria zůstávala
neměnná od přípravy programu do jeho realizace. Stejná kriteria by měla platit
i pro hodnocení výzkumných záměrů organizací;
(101)
c) III. etapa
– výběr dílčích programů (směrů), které by mohly nejlépe přispět ke splnění
priorit I. úrovně, ke splnění perspektivních potřeb lidí a společnosti
v ČR při respektování kritérií dle II. etapy.
(102)
S přihlédnutím
k potřebám společnosti a ekonomiky ČR se stanovují následující priority
národního programu orientovaného výzkumu:
(103) Tematické programy:
(104)
- Kvalita
života
(105)
- Informační
společnost
(106) - Konkurenceschopnost
(107)
- Energie
pro ekonomiku a společnost
(108)
- Společenská
transformace
(109) Průřezové programy:
(110) - Lidské zdroje pro VaV
(111) - Integrovaný VaV
(112) - Regionální a mezinárodní spolupráce ve VaV
(113)
V navazujících pracích, které jsou uloženy
usnesením vlády, budou:
(114)
- stanovena
kritéria pro hodnocení a rozhodování ve II. etapě;
(115)
- vybrány
dílčí programy (směry) pro optimální realizaci tematických a průřezových
programů ve III. etapě.
(116)
Výběr dílčích
programů (směrů) jednotlivých tematických programů bude proveden
s využitím postupu foresight (pravděpodobnostní predikce budoucích směrů
rozvoje technologií). Práce budou zabezpečeny z účelových prostředků na
VaV. Na provedení prací bude vyhlášena veřejná soutěž.
(117)
Národní program
orientovaného výzkumu bude vyhlášen v průběhu roku 2001 a řešení prvních
vybraných projektů se předpokládá zahájit od počátku roku 2002. Do této doby
bude základní rozdělení účelových finančních prostředků na programy VaV
jednotlivých resortů přihlížet k obvyklému rozdělení finančních prostředků
na jednotlivé socioekonomické cíle v zemích EU (viz bod V.1.2.).
(118) Nedokončené projekty stávajících programů orientovaného výzkumu koordinovaných jednotlivými resorty, v případě, že budou splňovat stanovená kritéria, budou zařazeny do příslušných tematických nebo průřezových programů. Připravovaný program „Národních výzkumných center“ se stane součástí průřezového programu „Integrovaný VaV“.
(119)
Výzkumné záměry
jako forma uplatňování politiky VaV rovněž patří do oblasti orientovaného
výzkumu. Na rozdíl od vládou vyhlašovaných programů však cíle jednotlivých
záměrů formulují sama výzkumná pracoviště s přihlédnutím k prioritám
politiky VaV a k účelům, pro které tato pracoviště byla zřízena.
(120)
I sebelepší vize budoucnosti českého VaV zůstane jen deklarací, pokud nebude doplněna
strategií jejího uplatnění a nástroji pro její realizaci.
(121)
Nástroje politiky
VaV slouží k naplnění jejích cílů. Právě při značných změnách
legislativního, finančního atd. charakteru jsou nástroje nezbytnou součástí
politiky, významnější než ve vyspělých zemích s relativně stabilizovaným
systémem a tradicí.
(122) Při realizaci politiky VaV bude jak stát, tak vědecká a akademická obec i nestátní sektor dávat přednost řešení zdola nahoru na základě iniciativ jednotlivců, týmů a pracovišť, spojenému s jasně stanovenými pravidly a jejich důsledným dodržováním. Jednotlivé kroky budou uskutečněny vždy na nejnižší možné úrovni a to jak při rozhodování, tak při řešení problémů a odpovědnosti za přijatá rozhodnutí.
(123)
Opačný způsob
řešení – shora dolů, bude stát při realizaci politiky VaV uplatňovat tam, kde
přirozené signály zájmů a signály tržní jsou příliš slabé nebo v rozporu
se zájmy společnosti jako celku. Jedná se především o oblast legislativy, o
nakládání s veřejnými prostředky a informování veřejnosti o jejich
využití a o VaV pro potřeby státu.
(124)
Každá země,
každá vláda uskutečňuje svou vědní politiku, ať psanou či nepsanou, každým
rokem při přípravě a schvalování státního rozpočtu.
(125)
Reálná politika
vychází z rozboru disponibilních zdrojů. Hlavní příčinou selhání
dosavadních koncepcí bylo krácení slibovaných prostředků, podle kterých byly
stanovovány cíle těchto koncepcí.
(126)
Cíle této
politiky VaV vycházejí ze závazku současné vlády postupně do roku 2002 zvýšit
státní podporu výzkumu a vývoje na 0,7 % HDP po konkrétních, předem stanovených
krocích:
(127) a) v roce 2000 na 0,6 % HDP;
(128) b) v roce 2001 na 0,65 % HDP;
(129)
c) v roce
2002 na 0,7 % HDP s tím, že další vývoj výdajů bude dán potřebami a
možnostmi společnosti a ekonomiky.
(130)
Státní podpora
VaV se v souladu s postupy v zahraničí soustředí především na
aktivity dlouhodobé (tj. v základním výzkumu), s větším rizikem
(v aplikovaném VaV) a na aktivity, jejichž výsledky budou využívat malé a
střední podniky bez vlastních kapacit VaV.
(131)
Další vývoj
státní podpory VaV po roce 2002 bude závislý na dosažených výsledcích VaV,
na jejich uplatnění a na formulaci věcných priorit v roce 2001.
Budou-li tyto podmínky splněny, je dlouhodobým cílem politiky VaV růst státní
podpory VaV na průměrnou úroveň zemí EU.
(132)
Veřejné a
nestátní prostředky na VaV musí být ve vzájemné relaci, důvodem není jenom
úspora peněz daňových poplatníků, ale nutná vazba mezi (makroekonomickými)
záměry státu a (mikroekonomickým) chováním podniků.
(133)
VaV je jedním z
příjemců veřejné podpory, která je regulována tak, aby nedošlo k narušení
konkurenčního prostředí. Podíl veřejných a nestátních prostředků na VaV, který
klesá od základního výzkumu až k vývoji, je taxativně stanoven
následujícími podmínkami spolufinancování výzkumu a vývoje:
(134)
1) Při
stanovení maximálně přípustné výše příspěvku z veřejných zdrojů se
rozlišuje základní výzkum, aplikovaný výzkum a vývoj:
(135)
a) základní
výzkum - do 100 % nákladů,
(136)
b) aplikovaný
výzkum - do 50 % nákladů,
(137)
c) vývoj - do 25
% nákladů.
(138)
2) U
společných projektů podniků a organizací institucionálně podporovaných z
veřejných prostředků se přípustný příspěvek počítá jak z přímé podpory
projektu, tak i z odpovídající části institucionální podpory.
(139)
3) Maximálně
přípustná výše příspěvku z veřejných zdrojů může být při splnění určitých
předpokladů zvýšena o:
(140) a) 10 %, jestliže je příspěvek určen pro malý nebo střední podnik;
(141)
b) 10 %, jestliže
se výzkum týká regionu s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s velmi
vysokou nezaměstnaností;
(142)
c) 10 %, jestliže
se výzkum týká vládou podporovaného ekonomického odvětví nebo regionu, pokud
nepovede ke změně podmínek obchodu;
(143)
d) 15 %, jestliže
projekt přispívá k dosažení cílů některého z dílčích programů nebo
projektů Rámcového programu výzkumu a vývoje EU.
(144)
4) Kumulované
příspěvky z veřejných zdrojů však v žádném případě nesmí být vyšší
než:
(145)
a) 75 % celkových
nákladů u aplikovaného výzkumu;
(146)
b) 50 % celkových
nákladů u vývoje;
(147) ČR tento model vycházející ze směrnice EU 96/C 45/5-16, k jehož převzetí se zavázala, již v základních rysech uplatňuje. Stanovená pravidla o limitních podílech státní podpory a o spolufinancování VaV budou nadále důsledně uplatňována a kontrolována. V aplikovaném VaV bude sledována strategie synergických efektů tam, kde vyšší podpora z veřejných prostředků vyvolává bezprostřední zvýšení podpory ze soukromých zdrojů (”matching funds”).
(148)
Formou
nevratných půjček se zvýhodněnými či nulovými úroky nebo formou garancí bude
vláda podporovat projekty průmyslového vývoje, jejichž výsledky jsou určeny jen
pro jednoho uživatele.
(149)
Dosavadní
propast mezi principy, zásadami a dalšími koncepcemi a mezi mechanismy, zvyky a
způsoby rozdělování státních prostředků se bude postupně odstraňovat tak, aby
státní podpora VaV byla nástrojem vědní politiky a ne cílem sama o sobě.
(150)
Základním
mechanismem, zděděným z předlistopadového období, byla úřednická, indexová
metoda, založená na principu „všem stejně”. Tam, kde převážila, došlo
k nivelizaci, potrestání aktivity a zastavení rozvoje. Tento mechanismus
byl v uplynulých letech se střídavými úspěchy měněn postupně dvěma
způsoby, jak ve VaV přistupovat k věcnému rozdělení státních prostředků.
První, podle Zásad vlády pro oblast VaV z roku 1994, vycházel z pevně
stanoveného rozdělení prostředků pro určité oblasti bez ohledu na výsledky,
kterých dosahovaly. Druhý způsob, vycházející ze Zásad vlády pro oblast VaV
z roku 1997, většinu pevného rozdělení zrušil, aniž by zavedl jiný model.
Oba způsoby se v praxi ukázaly (zejména na úrovni kapitol státního
rozpočtu) jako ne příliš šťastné.
(151)
Postup,
uplatňovaný ve vyspělých zemích (tj. formulace priorit a cílů včetně prostředků
na ně vyčleněných a dosažení širšího konsensu) se v těchto zemích vyvíjel
řadu let. Tato politika VaV otázku
priorit otevírá poprvé, takže standardní mechanismy jejich vzniku a veřejné
diskuse dosud chybí. Priority v politice VaV tak nejsou a nemohly být
dotaženy až do fáze kritérií pro rozdělování prostředků.
(152) Přes všechny nedostatky potřebují tato země a její VaV pravidla pro rozdělování prostředků na úrovni rozpočtových kapitol a návazně na dalších úrovních. Základním požadavkem na ně je, že musí naplňovat cíle politiky VaV a nikoliv být pouze vůči nim neutrální nebo dokonce jim bránit.
(153)
Státní podpora
VaV bude usilovat o vyvážený poměr různých typů financování – od
institucionálně podporovaných nosných výzkumných záměrů organizací, přes
účelově financované granty pro jednotlivce či malé týmy až po cílené projekty
VaV, naplňující vyhlášené programy.
(154)
Zároveň budou
ostřeji než doposud tyto typy financování z jednoho zdroje (z veřejných
prostředků) rozlišovány. Základním kritériem rozlišení aktivit VaV
financovaných z veřejných prostředků se stávají jejich výsledky. Ty
aktivity u nichž se předpokládá identický výsledek, budou státem podporovány
pouze jedenkrát. Vícekrát pouze ve zdůvodněných případech, a to po jasné dohodě
zainteresovaných ústředních orgánů učiněné před poskytnutím státní podpory. Neuvedení
vazby na jiné aktivity VaV podporované ze státního rozpočtu ze strany nositele
projektu či záměru bude posuzováno jako duplicitní financování.
(155)
Následující
pravidla budou nástrojem pro rozdělování veřejných prostředků po přechodnou
dobu, než dojde ke konsensu mezi prioritními a dalšími konkrétně formulovanými
směry VaV:
(156)
a) Samostatně
bude financován obranný VaV.
(157)
b) Bez
priorit zůstane neorientovaný výzkum, podporovaný nyní grantovým systémem GA ČR
a GA AV ČR, který je pro tento druh výzkumu přímo určen. Tato nezbytná část
výzkumu, vycházející z návrhů zdola, bude hodnocena na základě odborné
kvality v mezinárodním srovnání.
Podíl na státní podpoře zůstane zachován na úrovni okolo 11 % celkové
státní podpory VaV.
(158)
c) Rovněž bez
priorit a v rozsahu okolo 9 % celkové státní podpory bude
podporován nespecifikovaný výzkum na vysokých školách, jímž je realizována ta
část výzkumu, která je neoddělitelně spojena se vzděláváním.
(159)
d) Zbývající
cca tři čtvrtiny objemu státní podpory VaV budou cíleně zaměřeny do
orientovaného VaV. Tyto prostředky budou použity na jednotlivé projekty
Národního programu orientovaného výzkumu jako prostředky účelové a na výzkumné
záměry výzkumných organizací jako prostředky institucionálního financování.
Orientovaný VaV je zde výzkum a vývoj, který již k směřuje ke konkrétnímu,
předem stanovenému cíli (i ve vzdálenější budoucnosti nebo s podmínkou
dalšího, navazujícího výzkumu). Zároveň nesmí orientovaný výzkum být, především
v části orientovaného základního výzkumu, vulgarizován na výzkum podle
„výrobních potřeb praxe” atd. Stanovení cílů orientovaného VaV a hodnocení
jejich plnění je jednou ze základních podmínek toho, aby jako v minulosti
nezůstala politika VaV formální deklarací.
(160)
V základním výzkumu budou cíle vycházející ze
socioekonomických priorit určovat sami vědci, v aplikovaném VaV budou
výsledkem konsensu výzkumníků, uživatelů a státní správy.
(161)
e) V orientovaném
VaV budou výše definované priority sloužit jako jedno z kritérií hodnocení
programů, projektů a záměrů. Každý státem podporovaný orientovaný VaV musí
prokázat, že je přínosem pro některou ze společenskoekonomických priorit.
(162)
f) Do doby
než vzniknou věcné priority (a budou vymezeny i další směry státem
podporovaného VaV) použitelné pro rozdělování zejména účelových prostředků, se
při rozdělování bude vycházet z proporcí prostředků vynakládaných na jednotlivé
socioekonomické směry EU[1]. Respektována přitom budou specifika
ČR. Důvodů pro volbu socioekonomických
směrů EU jako vodítka je více:
(163)
1) Vyjadřují
projekci zájmů celé společnosti do VaV, tj. praktickou realizaci jednoho ze
základních principů politiky VaV – nikoliv výzkum pro výzkum, ale výzkum pro
společnost.
(164)
2) Představují
proběhlý proces hledání a dosažení konsensu jednotlivých zájmových skupin o
orientaci VaV a jeho prioritách (tj. přesně to, co v ČR bylo dlouhodobě
zanedbáno).
(165)
3) Budou hrát
stále významnější úlohu jak v dlouho a střednědobém finančním výhledu VaV,
tak ve vykazování vynaložených prostředků. Hledání dalších („třetích”) cest je
po deseti letech pokusů luxusem, který si ČR ve VaV nemůže již dovolit.
(166)
g) Politika
VaV je nejen otevřená vůči světu a EU, ale zároveň národní. Proto budou
socioekonomické směry podle EU pouze vodítkem (základem), které bude výrazně
modifikováno podle dosahovaných výsledků a přínosů pro společenskoekonomické
priority politiky VaV.
(167)
h) Poměr
účelového a institucionálního financování zůstane pro státní podporu VaV jako
celek zachován (tj. podíl účelové podpory bude mírně vyšší než institucionální
podpory) s tím, že bude zavedeno institucionální financování ve vybraných
případech nestátních organizací zabývajících se průmyslovým VaV a zároveň budou
hlavním nástrojem realizace politiky VaV účelově podporované národní programy.
(168) Zákonem budou formulována práva a povinnosti obou stran – státní správy i nositelů projektů tak, aby byly v souladu s legislativou EU naplněny oba základní principy účelové podpory – otevřenost (veřejná) a konkurence (soutěž) vedoucí ke konkrétním výsledkům.
(169)
Výzkum a vývoj
v ČR udělal dva zásadní kroky na cestě do vyspělých zemí. První zřízením
GA AV ČR v roce 1990 a celostátní GA ČR podle osvědčených principů
vyspělých zemí v roce 1992, druhý v letech 1994-5 otevřením celého
účelového financování všem zájemcům formou veřejné soutěže. Další kroky
formulované v Zásadách vlády pro oblast VaV z let 1994 a 1997 již
zůstaly na půl cesty nebo nebyly realizovány vůbec. Legislativně tak není na
úrovni zákona dořešena problematika veřejné soutěže o prostředky na
podporu VaV, která se v řadě prvků liší od veřejné zakázky.
(170)
Účelové
prostředky státní podpory výzkumu a vývoje (s výjimkou veřejných zakázek u
projektů, kde jediným uživatelem výsledků je stát) budou poskytovány a
využívány výlučně na základě výsledků veřejné soutěže podle zákona o státní
podpoře výzkumu a vývoje. Předmětem této soutěže bude i návrh spolunositelů,
dodávek přístrojů a zařízení, a služeb atd.
(171)
Celý mechanismus
poskytování státní podpory výzkumu a vývoje bude upraven novým zákonem o VaV
tak, aby odpovídal standardům EU v této oblasti. Zvláštní pozornost bude
věnována legislativnímu vymezení práv a povinností obou stran, včetně jejich
promítnutí do státem požadovaných údajů a postupnému sjednocování těchto údajů
u jednotlivých orgánů.
(172)
Novým zákonem o
VaV budou mimo jiné řešeny otázky smluvních vztahů a vymezení závazků
přesahujících dobu řešení projektů, problematika nákladů (dle Komunitárního
rámce EU pro státní pomoc – 96/C 45/5-16), smluvní vymezení nakládání
s výsledky aplikovaného VaV ještě v průběhu řešení (podle principů
Vzorové smlouvy EU pro financování projektů VaV). V zákoně budou taxativně
vymezené případy omezení veřejné dostupnosti státem podporovaného VaV,
stanoveny sankce a způsob kontroly, vazby na ostatní legislativu (o veřejné
podpoře, o státním majetku, o státním rozpočtu atd.) a v neposlední řadě
zde bude vymezen způsob podpory infrastruktury VaV.
(173)
Stejně jako je
financování hlavním nástrojem politiky VaV, jsou programy klíčovým nástrojem
financování a nejdůležitějším způsobem realizace priorit.
(174)
Dosavadní
absence politiky VaV a jejích priorit se snad nejvíce projevuje na programech
VaV. V současné době má ČR cca 65 programů ve dvaceti resortech, které
vznikly historickým, často samovolným vývojem na již dávno zrušených
ministerstvech. Jejich obecně stanovené, nekonkrétní cíle se vzájemně
překrývají nebo jsou shodné, vzájemná koordinace je minimální a hodnocení
plnění cílů programů je velmi formální nebo fragmentální (pouze po jednotlivých
projektech, ne za program jako celek). Výsledkem je, že dvě třetiny účelových
prostředků na VaV v ČR jsou vynakládány na projekty s náklady menšími než 1 mil.
Kč/rok, což je roztříštěnost VaV, která nemá s výjimkou společenských věd
ve světě obdobu.
(175) Základem účelového financování orientovaného VaV se od roku 2001 postupně stanou průřezové a tematické programy národního programu orientovaného výzkumu, formulované podle socioekonomických priorit politiky VaV.
(176)
Úloha a
postavení programů, resp. národních programů budou vymezeny v novém zákoně
o výzkumu a vývoji; paralelně bude připravena metodika postupu jejich
přípravy, kontroly, hodnocení výsledků atd. podle standardů vyspělých zemí
(Frascati manuál OECD aj.).
(177)
Věcná náplň
jednotlivých národních programů, jejich podprogramy, témata atd. budou vycházet
z potřeb a požadavků společnosti na VaV.
(178)
Stávající
resortní programy budou po zhodnocení buď modifikovány jako „podprogramy”
národních programů tam, kde to bude vhodné (kde cíle budou naplňovat
socioekonomické priority politiky VaV) nebo u nich bude ukončeno zahajování
nových projektů.
(179)
Výzkumné záměry
jsou určeny pro dlouhodobý rozvoj VaV v dané organizaci, který vychází
z ucelené koncepce činnosti organizace ve VaV.
(180)
Do roku 1999 byl
institucionálně podporovaný VaV v ČR financován v zásadě indexovou
metodou (na základě výše nákladů v předchozích letech) a bez užší vazby na
činnost a výsledky organizací. Hodnocení bylo sice v některých
organizacích prováděno, ne však koordinovanými postupy a s dostatečnou
transparentností. Navíc organizace, které tato hodnocení prováděly, dostávaly
stejně prostředků jako organizace ostatní.
(181)
V roce 1998
byl schválen a od roku 1999 probíhá proces formulování a hodnocení výzkumných
záměrů. Celkově však záměry zatím nepřispěly k výraznější orientaci
výzkumných institucí na moderní světově uznávané směry vědeckého poznání. Ty
organizace, které svou činnost již dříve kriticky hodnotily, poslání záměrů
naplnily. Zároveň ale ostatní provedly jen přeformulování již řešených projektů
a grantů do záměrů. Hodnotící komise na úrovni organizací i na úrovni resortů
podle dosavadních zkušeností všechny záměry schvalují.
(182) Samostatným problémem je absence institucionálně podporovaného průmyslového VaV, který byl po roce 1990 zprivatizován a následně došlo ke zrušení jeho podstatné části. Pravidla pro výzkumné záměry z roku 1998 již umožňují institucionální podporu těch nestátních organizací, které nebyly založeny za účelem zisku (nebo zisk podle svého statutu reinvestují do VaV). Toto omezení je nutné (vzhledem k absenci veřejné soutěže) proto, aby nedošlo k výraznému narušení konkurenčního prostředí. Možnost institucionální podpory nestátních organizací však z řady důvodů nebyla dosud vůbec (s výjimkou sektoru VŠ) využita.
(183)
Dalším významným
rozdílem institucionálního a účelového financování je omezení institucionálního
financování pouze na danou organizaci. Pro spolupráci mezi organizacemi je
určeno účelové financování (u řady programů je, resp. bude podmínkou). Hlavním
důvodem je právě cíl institucionálního financování – dlouhodobý, koncepční
rozvoj výzkumu v dané organizaci.
(184)
Institucionální
podpora VaV bude zákonem o VaV vymezena jako podpora poskytovaná bez veřejné
soutěže všem typům organizací s výjimkou těch, které jsou zřízeny za
účelem zisku, ale i těm, které podle statutu či obdobného dokumentu, zisk
reinvestují do VaV. Institucionální podpora bude určena pouze pro zajištění
nosné, dlouhodobé činnosti výzkumných organizací, která přináší konkrétní výsledky
srovnatelné se světem. Institucionálně budou podporovány i organizace
zajišťující infrastrukturu VaV.
(185)
Při hodnocení
výzkumných záměrů budou důrazněji než doposud posuzovány nejen jejich odborné
kvality, ale i účelnost jejich řešení formou záměrů (zda naplňují jejich
základní cíl) a dosahované výsledky. Rada vlády pro výzkum a vývoj, která je po
odborné stránce posledním stupněm hodnocení, bude důsledně naplňovat dikci
zákona a při přípravě návrhu státního rozpočtu bude diferencovat podle kvality
předložených záměrů a dosažených výsledků. Vzhledem k tomu, že se jedná o
dlouhodobou, koncepční činnost, která musí směřovat k předem stanovenému
cíli, budou výzkumné záměry hodnoceny i podle naplnění socioekonomických
priorit politiky VaV.
(186)
Druhá úroveň
hodnocení záměrů - na úrovni resortů - bude postupně propojována tak, aby
stejně kvalitní záměry měly zajištěnu i stejnou úroveň hodnocení. Cílem je
přejít od hodnocení na resortním principu k hodnocení na oborovém
principu.
(187)
Důsledně
prosazovanou součástí hodnocení záměrů se stane posouzení účelnosti a
nezbytnosti vazeb záměrů na projekty a granty. Hlavním kritériem tohoto
hodnocení se stanou dosažené výsledky, které nesmějí být nezávisle na sobě
vykazovány vícekrát.
(188)
Nepřímá podpora
VaV má význam především jako signál o proinovačním klimatu země a pro stimulaci
podniků při poklesu jejich konkurenceschopnosti.
(189)
Ve vyspělých
zemích hrají nástroje nepřímé podpory různou úlohu (odhadem od 5 % objemu přímé
státní podpory do 25 % a více). Zejména v zemích s vysokým daňovým zatížením
je nepřímá podpora používána jako kompenzační a stimulační opatření. Při
standardním právním a soudním prostředí má i řadu praktických výhod (od nízkých
administrativních nákladů až po malou možnost ovlivňování). Naproti tomu
v ČR i přes vysoké daňové zatížení je nepřímá podpora VaV výjimkou
(existuje jen osvobození dovozů pro VaV od cla pro akademický výzkum a možnost
náklady na VaV odečíst do 2 % od základu pro výpočet daně z příjmů).
(190)
I tam, kde jde
„pouze“ o vytváření stejných podmínek všem subjektům, existují v ČR vážné
problémy. Otevřeným problémem zůstává uznávání nákladů na externí (smluvně
zadávaný) VaV a jeho zahrnutí do základu pro výpočet daně z příjmů, které
vede k omezení standardních forem spolupráce. Dalším příkladem je více než
problematické vymezení nehmotných výsledků VaV jako investičního majetku
(vedoucí k nákupu VaV jako služby) atd.
(191) Při přípravě politiky VaV byly zmapovány prakticky všechny nástroje nepřímé podpory VaV: odečitatelnost darů na podporu VaV od základu pro výpočet daně z příjmů, daňové úlevy VaV v podnikovém sektoru (vč. příkladů – daňové dobropisy, slevy pro konkrétní případy), urychlené odpisy výdajů na VaV, daňové úlevy pro malé a střední podniky (přímé osvobození od daně), daňová stimulace rizikového kapitálu pro VaV, plné osvobození dovozů pro VaV od cla, možnost vytvářet rezervu na VaV atd.
(192)
Doposud nebyl
proveden odhad věcných dopadů působení těchto nástrojů na rozvoj VaV v ČR
a tak chybí základní podklad přesvědčující veřejnost o účelnosti zavedení
těchto nástrojů. Tyto nástroje jsou v zahraničí používány selektivně (ne
najednou) s cílem podpořit určitý sektor, odvětví, typ výroby atd.
(193) Při připravované reformě daňové soustavy se bude usilovat o vytvoření stejných podmínek všem subjektům. Zároveň budou jednotlivé nástroje nepřímé podpory VaV zhodnoceny tak, aby stávající minimální rozsah daňových aj. úlev v ČR byl výrazně rozšířen s cílem stimulovat nevládní sektor a zvýšit jeho konkurenceschopnost. Na přípravě se musí aktivně podílet podnikatelská sféra. Výjimky z jednotného daňové sytému musí být řádně zdůvodněny.
(194)
Růst výdajů na
VaV, vznik a rozvoj velkých výzkumných organizací, podpora VaV v rámci
programů formulovaných podle potřeb lidí a společnosti a dynamický rozvoj
mezinárodní spolupráce přinesly potřebu zásadního zlepšení managementu VaV. Je
nutné snížit administrativní a organizační zatížení tvůrčích pracovníků VaV.
(195)
Příčinou řady
nedostatků VaV v ČR jsou nedostatky v jejich managementu, a to na
všech úrovních: v systému státní podpory VaV, v institucích a organizacích VaV,
při přípravě a řízení programů VaV, při přípravě, výběru a zabezpečování
projektů a grantů VaV, v kontrole a hodnocení celého systému VaV. Situaci
v ČR ve srovnání se zahraničím dále komplikuje značná nejednotnost postupů. V podstatě každá instituce a
resort si zavedly specifické postupy s neodůvodněnými rozdíly.
(196)
Snahy o zlepšení
managementu podle modelů zavedených ve vyspělých zemích se projevují i
v ČR. Úspěšnost je však vzhledem k pozdějšímu zahájení příslušných
aktivit, nízké úrovni koordinace snah a určité nekoncepčnosti výrazně nižší než
v zahraničí. Zlepšení managementu VaV na všech úrovních
s prokazatelnými výsledky ve snížení administrativní zátěže tvůrčích
pracovníků VaV, ve zvýšení objektivnosti a průhlednosti rozhodovacích
procesů není jednoduchou záležitostí.
(197)
Navrhuje se, aby
ve specifickém programu „Společenská transformace“, který má být součástí
národního programu cíleně orientovaného VaV, byl zařazen dílčí program (směr)
„Rozvoj VaV“. Tento dílčí program (směr) byl měl být orientován na rychlé
zlepšení managementu VaV v ČR na všech úrovních. Zadáním pro tento dílčí
program je (na základě vyhodnocení zahraničních zkušeností a
s respektováním specifických potřeb ČR) navrhnout pro uvedenou oblast
konkrétní opatření.
(198)
Nezbytná (ale ne
neohraničená) autonomie vědy a výzkumu
je spojena zároveň s odpovědností za řešení těch problémů, o
nichž rozhoduje vědecká či akademická obec resp. její volené orgány. Stát
do nich nebude zasahovat, nebude vědu „řídit”, ale nebude ani řešit
vzniklé problémy. Jeho úlohou je být o situaci informován, napomáhat řešení
problémů, vytvářet a kultivovat dosud neustálené právní prostředí. Kromě
přípravy nového zákona o VaV bude zaveden proces hodnocení všech připravovaných
právních norem z hlediska jejich vlivu na VaV. V obranném VaV bude
problém řešen způsobem odpovídajícím specifickým potřebám této oblasti
(199)
V zásadě na
stejných principech, podle kterých proběhla transformace VŠ
z příspěvkových organizací na veřejné vzdělávací instituce, je třeba
transformovat ostatní rozpočtové a příspěvkové výzkumné organizace, především
ústavy AV ČR a část resortních výzkumných ústavů. K tomu bude novým zákonem o
výzkumu a vývoji vytvořeno potřebné právní prostředí.
(200)
Organizace VaV
ve světě mají podle právního řádu dané země nejrůznější postavení, ale nikde
nejsou součástí státní správy (resp. pro ně neplatí stejná pravidla jako pro
státní správu, jako je tomu v ČR), ani nejsou ryze státními organizacemi
zřizovanými především pro plnění jejích úkolů. Současný stav v ČR, kde
část organizací VaV byla právně transformována (VŠ) a část dosud ne (ústavy AV
ČR, resortní VÚ)[2] je dlouhodobě neudržitelná, protože brání
jejich vzájemné spolupráci.
(201)
Transformace
stávajících rozpočtových a příspěvkových organizací VaV proběhne ve dvou
krocích. V prvním kroku, realizovaném obecnými zákony, které jsou
v pokročilém stavu přípravy (rozpočtová pravidla ČR a zákon o majetku ČR a
jejím vystupováním v právních vztazích) budou právně transformovány tyto
organizace na státní organizace.
(202)
Ve druhém kroku,
realizovaném novým zákonem o výzkumu a vývoji, budou ty VaV organizace, které
mají VaV jako hlavní předmět své činnosti nebo zajišťují jeho infrastrukturu,
dále právně transformovány na veřejné výzkumné instituce. Tato transformace
proběhne v zásadě stejným způsobem, jako proběhla transformace VŠ.
(203)
Vnitřní
struktura právně transformovaných VaV organizací a další otázky nezbytné pro
jejich činnost (platové řády aj.) budou řešeny analogicky VŠ vnitřními předpisy
těchto organizací.
(204)
Vedle dosavadního
finančního podceňování VaV a zanedbání dlouhodobé koncepční práce je největším
nedostatkem VaV v ČR jeho organizační roztříštěnost a nedostatek skutečně
profesionálních pracovníků zajišťujících VaV na všech úrovních státní správy.
(205)
ČR má
v Evropě nejvíce decentralizovaný systém státní podpory VaV (rozmělněný
mezi více než 20 ústředních orgánů), kterému navíc chybí účinná koordinace. Při
rozhodování o realizaci konkrétních kroků (počínaje financováním a konče
organizačními změnami) jednotlivé resorty logicky preferují plnění svých
hlavních úkolů, často na úkor VaV.
(206)
Roztříštěnost
státní správy ve VaV je ještě prohloubena jejím personální podceněním. Po roce
1990 byly útvary VaV na jednotlivých ministerstvech zrušeny a nové dosud u
převážné většiny z nich nevznikly. Meziresortní koordinací výzkumu a
vývoje v ČR se zabývá jen 1 pracovník, důsledky obecně platných právních
předpisů na VaV nejsou sledovány vůbec atd.
(207)
Se vznikem
vyšších územně správních celků dojde k zásadní restrukturalizaci státní
správy ČR a změně kompetencí jejích jednotlivých orgánů. Součástí této
restrukturalizace by měla být i změna struktury státní správy tak, aby ČR byla
připravena na zapojení do EU. Právě ve VaV je struktura i rozsah státní správy
v ČR snad nejodlišnější od vyspělých zemí.
(208)
Jedním
z cílů politiky VaV je změna současného organizačního uspořádání VaV a
jeho zajištění tak, aby fungovalo na standardní úrovni zemí EU. Bude omezena
neúnosná decentralizace státní správy ve VaV a zvyšovány její odborné i
administrativně správní kapacity. Hlavním kritériem pro konkrétní kroky,
kterými bude tento proces realizován, je zlepšení provázanosti, kvality a
produktivity orientovaného výzkumu a vývoje celé ČR.
(209)
Zapojování do
struktur VaV v EU zvyšuje nároky na státní správu, které vyplývají
z nutnosti vzájemné koordinace orientovaného VaV v ČR, z potřeby
navazování a udržování kontaktů s příslušnými orgány EU a orgány
jednotlivých členských států, včetně zabezpečování nezbytných agend.
(210) Potřeba změny organizační struktury státní správy ve VaV spojená se změnou úlohy orgánů působících ve VaV v ČR je primárně dána požadavkem na změnu orientace VaV na výstupy, na provázanost s dalšími oblastmi, na nezbytnost stanovení priorit (viz kap. IV.).
(211)
Postupné, avšak
nikoli odkládané změny bude třeba uskutečnit i v samosprávných, demokraticky
uspořádaných institucích vědecké nebo akademické obce. To je samozřejmě věcí
nikoli státu, ale této obce samotné. O úloze, cílech a struktuře těchto
institucí a o potřebných změnách je třeba (stejně, jako je tomu v zahraničí)
vést věcnou a otevřenou diskusi.
(212)
Změna struktury
státní správy VaV bude realizována po zvážení všech možností a důsledků,
zahrnujícím i veřejnou diskusi, formou nového zákona o výzkumu a vývoji a
navazujících změn příslušných právních předpisů.
(213)
Východiskem pro
diskusi o racionálním uspořádání státní správy ve VaV v rámci přípravy
nového zákona o výzkumu a vývoji budou tři základní varianty, které vycházejí
ze základních modelů uplatňovaných ve vyspělých zemích:
(214)
1) První varianta tohoto procesu je
založena na centralizovaném modelu rozpočtové kapitoly „výzkum a vývoj“,
soustřeďující nadpoloviční většinu objemu státní podpory VaV, která bude
spravována Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy v novém
organizačním uspořádání a s dostatečným personálním zabezpečením.
(215)
Podstatou
této varianty je soustředění průřezových částí jednotlivých rozpočtových
kapitol do kapitoly MŠMT, kde bude zákonem stanoveno její členění. Tento krok
musí proběhnout pro všechny kapitoly najednou (a klíčová je koncentrace
prostředků na aplikovaný VaV). Koncentrace prostředků z kapitol AV ČR, GA
ČR a části kapitol ostatních naproti tomu může významně přispět
k dlouhodobému problému málo efektivní spolupráce těchto částí VaV a
předimenzovanosti veřejného sektoru v rámci státní podpory VaV v ČR.
(216)
Rada pro
výzkum a vývoj v této variantě zůstává v poloze poradního a odborného orgánu,
který shromažďuje a poskytuje informace o celém VaV v ČR (tj. i za ty části
VaV, které budou nadále financovány z rozpočtových kapitol jednotlivých
resortů), koordinuje VaV v působnosti resortů a společně s ministerstvem
školství, mládeže a tělovýchovy připravuje dlouhodobé koncepce VaV.
(217)
Teprve
návazně na zřízení rozpočtové kapitoly VaV může vzniknout potřebná analogie
agentury pro aplikovaný výzkum (vycházející ne z grantového, ale
z programového systému). Při stávající rozptýlené odpovědnosti a
financování tohoto druhu VaV mezi řadou resortů je její dřívější vznik
neúčelný.
(218)
2) Druhá varianta zachovává
decentralizovaný model stávajících rozpočtových kapitol VaV, ale výrazně
posiluje účinnou koordinaci při realizaci politiky VaV, zejména při přípravě a
uskutečňování Národního programu orientovaného výzkumu. Tato druhá varianta
vychází ze soustředění a posílení dosud rozptýlených struktur státní správy
zabývajících se koordinací VaV v ČR do Úřadu pro VaV, který by zajišťoval
činnost Rady pro výzkum a vývoj v upraveném složení a kompetencích.
(219)
Nově pojato bude postavení a funkce Rady pro výzkum a
vývoj ČR, v čele se členem vlády. Rada bude odpovědná za VaV jako celek,
za jeho koncepci a koordinaci, včetně schvalování programů a kontroly jejich
plnění. Zákonem bude upraveno i složení Rady a způsob jmenování jejích členů
tak, aby vyváženě representovali zájmy výzkumu a vývoje, jeho uživatelů a
státní správy.
(220)
Další doplňkovou variantou, přicházející v úvahu,
by mohlo být zřízení zcela nového ministerstva pro výzkum a vysoké školy.
Varianta spolu se dvěmi základními bude podrobně posouzena v procesu
přípravy nového zákona o výzkumu a vývoji.
(221)
Uvedené varianty zahrnují i kroky, které jsou společné
a které budou v novém zákoně o VaV
obsaženy:
(222) a) Zřízení cca 5 – 7 poradních komisí pro meziresortní koordinaci jednotlivých částí VaV (analogicky zahraničním „Councils”), které postupně převezmou odborné hodnocení programů a záměrů a zajistí dosud chybějící odbornou stránku meziresortní koncepce rozvoje VaV.
(223)
b) Rozdělení
funkcí volených orgánů Akademie věd ČR na ty, které zajišťují státní správu a
na ty, které jsou samosprávnými orgány vědecké obce. Zákon o výzkumu a
vývoji vymezí funkce státní správy stávající AV ČR a vzájemné vazby s dalšími
orgány VaV. Samostatným právním předpisem budou upraveny vnitřní záležitosti
Akademie věd v těch otázkách, které se netýkají organizačních složek
státu.
(224)
c) Analogickým
způsobem jako u AV ČR budou vymezeny zákonem o výzkumu a vývoji funkce,
postavení a vzájemné vazby Grantové agentury ČR jako organizační složky státu.
(225)
Vše nelze řešit
zákony a organizační strukturou.Pro VaV s jeho dynamickými změnami a
otázkami, které klade nejen sam sobě, ale i společnosti, to platí více než
dvojnásob.
(226)
Význam morální a
etické dimenze bádání a užívání výsledků VaV byl dlouhodobě zanedbáván a
potřebu jejich kultivace nelze proto podcenit. O něco lepší je situace ve
specializovaných oborech, především těch, které souvisí např. s životem a
zdravím lidí a nebo s osobními údaji. Vzhledem k prudkému rozvoji
těchto oblastí, jsou ale i zde kladeny otázky, které dosud nemají své právní
zakotvení a musí najít nejdříve svůj základ v morálních a etických
kodexech.
(227)
Představitelé
VaV připraví etický kodex vědce, zabývající se problémy falzifikace,
„vymýšlení“ výsledků, plagiátorství a zneužívání výsledků VaV, nezveřejňování
výsledků VaV financovaného z veřejných zdrojů atd.
(228)
Zároveň představitelé
VaV připraví etický kodex organizací VaV, který bude řešit problémy
legislativně nezakotvitelné – etiku posuzování návrhů, jejich důvěrnost, postup
v eticky složitých oblastech (bioetika aj.), komunikaci s veřejností atd.
(229)
Zavedeny budou
principy práce etických komisí ve zdravotnictví podle mezinárodních deklarací a
úmluv; přiměřeně i v dalších oborech a odvětvích pracujících
s biologickým materiálem (zemědělství, životní prostředí atd.).
(230)
Zveřejňována
bude odborná aktivita členů komisí navrhujících udělení veřejných prostředků,
jasná pravidla pro obsazení těchto funkcí atd.
(231)
Z veřejných
zdrojů nebude podporován VaV produktů, postupů a metod, které jsou zakázány
mezinárodními smlouvami či konvencemi. Dále nebude podporován výzkum a vývoj,
který je v rozporu s etickými a morálními zásadami uznávanými
světovou vědeckou obcí.
(232)
V demokratické
společnosti narůstá, respektive by měla narůst úloha veřejnosti při rozhodování
o využití veřejných prostředků. Je nutné rozvíjet metody i nástroje ke
zvýšení srozumitelnosti a přesvědčivosti informací o zajímavosti a prospěšnosti
VaV pro společnost i jednotlivé občany.
(233)
V ČR
s určitým opožděním a doposud s menší intenzitou než ve vyspělých
průmyslových zemích probíhá vlna nezájmu či dokonce nedůvěry vůči VaV. ČR by se
měla poučit z nežádoucích dopadů, které tato vlna měla na vztahy
veřejnosti k VaV v těchto vyspělých zemích, a včas provádět opatření,
která by zájem veřejnosti o VaV zvýšila a obavy či nedůvěru zmenšila.
(234)
Omezenost
veřejných zdrojů (spolu s nutností řešit i jiné naléhavé potřeby
společnosti) zcela nutně mění podporu VaV z problematiky, kterou se zabývá úzký
okruh pracovníků státní správy a instituce, organizace a pracovníci VaV,
v záležitost v podstatě celospolečenskou. Je nutné usilovat o zvýšení
zájmu veřejnosti o VaV, získávání její důvěry v to, že výsledky VaV veřejnosti
přinášejí prospěch, zvyšují kvalitu jejího života.
(235)
V nadcházejícím
období, kdy mnohé problémy VaV jsou řešeny v mezinárodních sítích
organizací, týmů a jednotlivců na základě interdisciplinárních a mezioborových
přístupů, naléhavě vzrůstá potřeba rychlé a efektivní komunikace mezi
výzkumníky různých oborů.
(236)
Rostoucí
konkurence na straně nabídky výzkumných kapacit a aktivit posiluje potřebu
srozumitelné komunikace mezi pracovníky VaV a těmi, kteří disponují veřejnými
nebo soukromými finančními zdroji. Výzkumné organizace, týmy i jednotlivci se
stále častěji dostávají do situací, kdy musí přesvědčit místa rozhodující o
rozdělování zdrojů o přednosti svých návrhů oproti návrhům konkurentů.
(237)
Stát aktivity
související s informováním veřejnosti podpoří formou specifických programů
pro prezentaci VaV, zpřístupněním informací o zaměření VaV, jejich výsledcích a
finančních nákladech pro širokou veřejnost, podporou informační infrastruktury
VaV, výběrem a odměňováním nejlepších popularizátorů VaV atd.
(238)
Zároveň bude
stát důrazněji než doposud naplňovat princip „co je podporováno
z veřejných prostředků musí být veřejnosti přístupné“ a výjimky
v odůvodněných případech (utajované skutečnosti aj.) jsou možné podle
zákona. Tam, kde by mohlo dojít např. ke ztrátě konkurenceschopnosti nebo
k prozrazení obchodního tajemství, je třeba informace o využití veřejných
prostředků poskytovat v rozsahu, který je stanoven v § 9 zákona č. 106/1999
Sb., o svobodném přístupu k informacím.
(239)
Mnohé však budou
muset vykonat i instituce a organizace VaV. U větších organizací VaV budou
vznikat specializované útvary pro komunikaci s uživateli výsledků VaV,
komunikaci s veřejností a hromadnými sdělovacími prostředky.
Nezastupitelnou a stále rostoucí úlohu zde budou mít i české vědecké
společnosti jako veřejně prospěšná občanská sdružení.
(240) Komunikace vědců s veřejností i vědců z různých oborů vzájemně se stane standardní součástí vědecké práce a jako taková bude hodnocena.
(241) Primárním věcným úkolem státu je zachování a obnova rozvoje infrastruktury VaV.
(242)
Souhrn
technických a informačních zdrojů tvoří infrastrukturu VaV, která rychle
přechází z VaV do služeb a technologií. Informační infrastruktura je jedna
z oblastí, kde s transferem poznatků z VaV do nových výrobků,
technologií a služeb nejsou zásadní problémy (Internet, TEN-34 aj.), i když zde
ČR obtížně udržuje kontakt.
(243)
Podstatně horší
je situace ČR v technické infrastruktuře VaV. Prohlubuje se
zaostávání za vyspělými zeměmi, jen
některá pracoviště či týmy jsou na přiměřené úrovni a většina přístrojů a
zařízení je beznadějně zastaralá. V nových programech VaV bude zvýšená
pozornost věnována technické infrastruktuře, včetně přístrojového vybavení.
(244) Stav v knihovnictví je nejhorší, silně negativně se zde projevuje řada problémů - od resortní isolace přes právní vakuum (zákon pochází z r. 1959) až po devalvaci knihovnických fondů při každoročním krácení prostředků. ČR již dávno zde nestačí udržet kontakt ani v klasické podobě, natož v elektronické (hybridní knihovny).
(245)
Při financování
informační infrastruktury bude podporován především rozvoj národní páteřní sítě
informační infrastruktury s cílem zabránit drobení prostředků.
(246)
Velká zařízení
(vč. superpočítačů) budou posuzována a podporována jako součást infrastruktury
VaV především podle projektů jejich výzkumné činnosti.
(247)
Na úseku
knihoven bude realizace politiky VaV koordinována s politikou vzdělávací a
kulturní s cílem vytvořit Národní knihovnický systém tak, aby při
optimálním využití disponibilních prostředků bylo zabráněno ztrátě kontinuity
fondů a podpořeno pořizování finančně nákladných informačních zdrojů nezbytných
pro VaV.
(248)
Ze zdrojů VaV
bude podporováno využití moderních informačních technologií s cílem
zlepšit evidenci nakupované zahraniční vědecké a odborné literatury (katalogy
aj.) a usnadnit její dostupnost. Stát tyto činnosti nebude sám provozovat, ale
bude finančně podporovat především takové aktivity, které poskytnou ucelené
informace (za celý obor, odvětví atd.).
(249)
Naproti tomu
stát pomocí moderních informačních technologií zajistí veřejnou dostupnost
údajů o státní podpoře VaV a jejích výsledcích a o veřejných soutěžích na tuto
podporu za celou ČR formou národních databází VaV (NADAVaV).
(250)
Stejně jako
v ostatních oblastech ochrany duševního vlastnictví budou i u nového
autorského zákona rozhodujícím vodítkem směrnice EU.
[1] Podle EU - metodiky NABS (Metodika analýz a srovnávání vědeckých /VaV/ programů a rozpočtů) existuje 13 socioekonomických směrů: 1. Průzkum a využití zdrojů Země, 2. Infrastrukturní a územní záležitosti, 3. Ochrana životního prostředí, 4. Ochrana a zlepšování zdraví lidu, 5. Výroba, distribuce a racionální využití energie, 6. Produktivita a technologie v zemědělství, 7. Produktivita a technologie pro průmysl, 8. Společenské struktury a jejich vzájemné vztahy, 9. Výzkum a využití kosmu, 10. Všeobecný (nespecifikovaný) výzkum na vysokých školách, 11. Neorientovaný výzkum, 12. Ostatní civilní výzkum, 13. Obrana.
[2] VŠ = vysoké školy, AV ČR = Akademie věd ČR, resortní VÚ = resortní výzkumné ústavy.